Usuari:Sergi Morraja/Ian Kershaw
![]() Kershaw a la Fira del Llibre de Leipzig de 2012 | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 29 Abril 1943
Oldham, Lancashire, Englaterra |
Formació | Universitat de Liverpool Merton College, Oxford |
Tesi acadèmica | Bolton Priory, 1286–1325 (1969) |
Activitat | |
Ocupació | Historiador |
Sub-disciplina | Història social d'Alemanya en el segle XX |
Ian Kershaw (nascut el 29 d'abril de 1943) és un historiador anglès el treball del qual s'ha centrat principalment en la història social de l'Alemanya del segle XX. És considerat per molts com un dels principals experts del món sobre Adolf Hitler i l'Alemanya Nazi, i és especialment conegut per les seves biografies de Hitler.[1]
Va ser el principal deixeble de l'historiador alemany Martin Broszat, i fins a la seva jubilació, va ser professor a la Universitat de Sheffield. Kershaw ha anomenat Broszat un "mentor inspirador" que va fer molt per donar forma a la seva comprensió de l'Alemanya Nazi.[2] Kershaw va exercir com a assessor històric en nombrosos documentals de la BBC, sobretot The Nazis: A Warning from History i War of the Century.
Projecte Baviera
[modifica]El 1975, Kershaw es va unir al "Projecte Baviera" de Martin Broszat. Durant el seu treball, Broszat va animar Kershaw a examinar com la gent comuna veia a Hitler.[3] Com a resultat del seu treball als anys 70 sobre el "Projecte Baviera" de Broszat, Kershaw va escriure el seu primer llibre sobre l'Alemanya Nazi, The "Hitler Myth": Image and Reality in the Third Reich, que es va publicar per primera vegada en alemany el 1980 com a Der Hitler-Mythos: Volksmeinung und Propaganda im Dritten Reich.[3] En el llibre, Kershaw explora un concepte que ell anomena el "Mite de Hitler" que descriu dos punts clau de la ideologia Nazi que representa a Adolf Hitler com una figura demagoga i com a un poderós defensor.[4][5]
Del "Projecte Baviera" i del treball de Kershaw en el camp de l'Alltagsgeschichte ('història quotidiana') també va sorgir el llibre Popular Opinion and Political Dissent in the Third Reich. En aquest llibre de 1983, Kershaw examina l'experiència de l'època Nazi de les classes populars de Baviera. Kershaw mostra com va reaccionar la gent comuna davant la dictadura Nazi, observant com la gent s'adaptava al règim i l'extensió i límits de la dissidència. Referint-se als Bavaresos corrents:
la majoria confusa, ni Nazis convençuts ni opositors absoluts, les actituds dels quals al mateix temps traeixen els signes de penetració ideològica Nazi i tanmateix mostren els límits clars de la manipulació propagandística.[6]
Kershaw escriu en el seu prefaci:
M'agradaria pensar que si hagués estat allà en aquell moment hauria estat un anti-Nazi participant en la lluita de la resistència clandestina. Tanmateix, sé realment que m'hauria sentit tan confós i tan indefens com la majoria de les persones sobre les quals estic escrivint.[7]
Kershaw argumenta que Goebbels no va poder crear la Volksgemeinschaft (comunitat popular) de la propaganda Nazi, i que la majoria dels Bavaresos durant el Tercer Reich estaven molt més interessats en la seva vida diària que en la política.[8] Kershaw conclou que la majoria dels bavaresos eren antisemites o, més comunment, simplement no es preocupaven pel que els passava als jueus.[9] Kershaw també conclou que hi havia una diferència fonamental entre l'antisemitisme de la majoria de la gent comuna, a qui no els agradaven els jueus i estava molt marcat pels prejudicis catòlics tradicionals, i l'antisemitisme völkische del Partit Nazi, més ideològic i molt més radical, que odiava els jueus.[9]
Kershaw troba que la majoria dels Bavaresos desaprovaven la violència del pogrom Kristallnacht, i que malgrat els esforços dels Nazis, van continuar mantenint relacions socials amb membres de la comunitat Jueva Bavaresa.[10] Kershaw documenta nombroses campanyes per part del Partit Nazi per augmentar l'odi antisemita, i assenyala que la gran majoria d'activitats antisemites a Baviera eren treball d'un petit nombre de membres compromesos del Partit Nazi.[10] En general, Kershaw assenyala que l'estat d'ànim popular cap als jueus era la indiferència pel seu destí.[10] Kershaw argumenta que durant la Segona Guerra Mundial, la majoria dels Bavaresos eren vagament conscients de l'Holocaust, però estaven molt més preocupats i interessats per la guerra que per la "Solució final a la qüestió jueva".[10]
Kershaw afirma que "el camí cap a Auschwitz va ser construït per l'odi, però pavimentat amb la indiferència".[11][12] Amb això, Kershaw vol dir que el camí que va conduir a Auschwitz estava motivat per l'antisemitisme del tipus més cruel de l'elit Nazi, però va tenir lloc en un context on la majoria de l'opinió pública Alemanya era indiferent al que estava passant al jueus.
L'avaluació de Kershaw que la majoria dels Bavaresos, i per implicació els Alemanys, eren "indiferents" al Shoah va fer front a les crítiques de l'historiador Israelià Otto Dov Kulka i l'historiador Canadenc Michael Kater. Kater va afirmar que Kershaw minimitzava l'abast de l'antisemitisme popular i que, tot i admetre que la majoria de les accions antisemites "espontànies" de l'Alemanya Nazi van ser organitzades, argumentava que com que aquestes accions van implicar un nombre substancial d'Alemanys, és equivocat veure l'antisemitisme extrem dels Nazis venint només de dalt.[13]
Kulka va argumentar que la majoria dels Alemanys eren més antisemites del que Kershaw els va retratar a Popular Opinion and Political Dissent in the Third Reich, i que més que "indiferència" "complicitat passiva" seria un terme millor per descriure la reacció del poble Aleman a la Shoah.[14]
La Dictadura Nazi
[modifica]El 1985, Kershaw va publicar un llibre sobre la historiografia de l'Alemanya Nazi, The Nazi Dictatorship: Problems and Perspectives of Interpretation, on reflexionava sobre els problemes de la historiografia de l'època Nazi.[15] Kershaw va assenyalar l'enorme disparitat de punts de vista sovint incompatibles sobre l'era Nazi, com ara el debat entre:
- els que veuen el període Nazi com la culminació del Deutschtum (Germanisme) i els marxistes que veuen el Nazisme com la culminació del capitalisme
- els que defensen un Sonderweg (camí diferent del desenvolupament postmedieval alemany), i els que argumenten en contra del concepte Sonderweg
- els que veuen el Nazisme com un tipus de totalitarisme, i els que el veuen com un tipus de feixisme
- els historiadors que afavoreixen una interpretació "funcionalista" amb èmfasi en la burocràcia Alemanya i l'Holocaust com a procés "ad hoc", i els que afavoreixen una interpretació "intencionalista" amb el focus en Hitler i l'argument que l'Holocaust havia estat una cosa planejada des del principi de la carrera política de Hitler.[16]
Com va assenyalar Kershaw, aquestes interpretacions divergents, com ara les diferències entre la visió funcionalista de l'Holocaust com a causada per un procés i la visió intencionalista de l'Holocaust com a causada per un pla, no es reconcilien fàcilment, i que, segons la seva opinió, hi havia la necessitat d'una guia per explicar la complexa historiografia que envolta aquests problemes.[16]
De la mateixa manera, si s'accepta la visió Marxista del Nazisme com la culminació del capitalisme, aleshores el fenomen Nazi és universal, i el feixisme pot arribar al poder en qualsevol societat on el capitalisme sigui el sistema econòmic dominant, mentre que la visió del nazisme com la culminació de Deutschtum vol dir que el fenomen Nazi és local i particular només d'Alemanya. Per a Kershaw, qualsevol historiador que escrigués sobre el període havia de tenir en compte els problemes "històric-filosòfics", "polític-ideològics" i morals associats al període, la qual cosa planteja reptes especials per a l'historiador. A The Nazi Dictatorship, Kershaw examina la literatura històrica i ofereix la seva pròpia avaluació dels pros i els contres dels diferents enfocaments.[15]
En una entrevista de 2008, Kershaw enumera com les seves principals influències intel·lectuals Martin Broszat, Hans Mommsen, Alan Milward, Timothy Mason, Hans-Ulrich Wehler, William Carr i Jeremy Noakes.[17] A la mateixa entrevista, Kershaw va expressar una forta aprovació del concepte de "Primacia de la política" de Mason, en què eren les Grans Empreses Alemanyes les que van servir al règim nazi i no a l'inrevés, en contra del concepte Marxista ortodox de "Primacia de l'economia".[17] Malgrat els seus elogis i admiració per Mason, a l'edició de 2000 de The Nazi Dictatorship, Kershaw es mostra molt escèptic amb la teoria de Mason del "Flight into War" d'una crisi econòmica el 1939 que hauria forçat el règim Nazi a la guerra.[18]
A la Historikerstreit (Disputa dels historiadors) de 1986–89, Kershaw va seguir a Broszat en la crítica del treball i les opinions d'Ernst Nolte, Andreas Hillgruber, [[Michael Stürmer]], Joachim Fest i Klaus Hildebrand, tots els quals Kershaw considerava que intentaven blanquejar el passat alemany de diverses maneres. A l'edició de 1989 de The Nazi Dictatorship, Kershaw va dedicar un capítol sencer a rebatre les opinions de Nolte, Hillgruber, Fest, Hildebrand i Stürmer. Pel que fa al debat entre els que consideren el Nazisme com un tipus de totalitarisme (i, per tant, té més punts en comú amb la Unió Soviètica) i els que consideren el Nazisme com un tipus de feixisme (i, per tant, té més en comú amb l'Itàlia feixista), Kershaw, tot i que considera que l'enfocament del totalitarisme és rellevant, ha argumentat que, en essència, el Nazisme hauria de ser vist com un tipus de feixisme, encara que feixisme d'un tipus molt radical.[19] Escrivint sobre el debat de la teoria Sonderweg, Kershaw considera que l'enfocament moderat de Jürgen Kocka és l'explicació històrica més satisfactòria de per què es va produir l'era Nazi.[20] A l'edició del 2000 de The Nazi Dictatorship, Kershaw va escriure una crítica mordaç a l'afirmació de Gerhard Ritter que un "boig" (és a dir, Hitler) "ell sol" va provocar la Segona Guerra Mundial a Europa, i va afegir que va trobar que l'enfocament històric de l'archienemic de Ritter Fritz Fischer era una manera molt millor d'entendre la història Alemanya.[21] En la mateixa línia, Kershaw va criticar la declaració de 1946 de l'historiador alemany. Friedrich Meinecke que el nazisme era només un Betriebsunfall (accident industrial) particularment lamentable de la història.[21]
Més tard en un assaig de 2003 Kershaw va criticar tant a Ritter com a Meinecke, afirmant que mitjançant la seva promoció de la teoria "Betriebsunfall" o culpant de tot a Hitler, estaven intentant blanquejar el passat Alemany.[2] Escrivint sobre el treball de l'historiador Alemany Rainer Zitelmann, Kershaw ha argumentat que Zitelmann ha elevat el que eren només consideracions secundàries en els comentaris de Hitler al nivell primari, i que Zitelmann no ha ofert una definició clara de què vol dir per "modernització".[22]
Pel que fa al debat de política exterior Nazi entre "globalistes" com Klaus Hildebrand, Andreas Hillgruber, Jochen Thies, Gunter Moltman i Gerhard Weinberg, que sostenen que Alemanya va apuntar a la conquesta mundial, i els "continentalistes" com Hugh Trevor-Roper, Eberhard Jäckel i Axel Kuhn, que argumenten que Alemanya només apuntava a la conquesta d'Europa,[23] Kershaw tendeix cap a la posició "continental".[24] Kershaw està d'acord amb la tesi que Hitler va formular un programa de política exterior centrat en una aliança amb Gran Bretanya per aconseguir la destrucció de la Unió Soviètica, però ha argumentat que la manca d'interès britànic va condemnar el projecte, donant lloc a la situació de 1939, on Hitler va anar a la guerra amb Gran Bretanya, el país que volia com a aliat, no com a enemic, i el país que volia com a enemic, la Unió Soviètica, com a aliat.[25] Al mateix temps, Kershaw veu un mèrit considerable en el treball d'historiadors com Timothy Mason, Hans Mommsen, Martin Broszat i Wolfgang Schieder, que argumenten que Hitler no tenia "programa" en política exterior, i en canvi afirmen que la seva política exterior va ser simplement una reacció brusca a les pressions domèstiques en l'economia i a la seva necessitat de mantenir la seva popularitat.[26]
Pel que fa als debats històrics sobre la Widerstand (resistència) a la societat alemanya, Kershaw ha argumentat que hi ha dos enfocaments a la qüestió, un dels quals anomena fundamentalista (tractar amb aquells compromesos amb l'enderrocament del règim Nazi) i l'altre el social (tractar amb les formes de dissidència a la "vida quotidiana").[27] Segons Kershaw, el concepte Resistenz (immunitat) de Broszat funciona bé en un enfocament Alltagsgeschichte, però funciona menys bé en el camp de l'alta política i, a més, centrant-se només sobre l'"efecte" de les seves accions, no considera l'element crucial de la "intenció" darrere de les seves accions.[28] Kershaw ha argumentat que el terme Widerstand només s'hauria d'utilitzar per a aquells que treballen per a l'enderrocament total del sistema Nazi, i aquells que tenen comportaments contraris als desitjos del règim sense buscar derrocar el règim s'hauria d'incloure sota els termes oposició i dissidència, depenent dels seus motius i accions.[29] En opinió de Kershaw, hi havia tres bandes que van des de la dissidència a la oposició i a la resistència.[30] Kershaw ha utilitzat els Pirates d'Edelweiss com a exemple d'un grup el comportament del qual inicialment va caure sota la dissidència, i que va avançar a partir d'aquí cap a l'oposició i finalment cap a la resistència.[31]
References
[modifica]- ↑ Sir Ian Kershaw: Dissecting Hitler Arxivat 30 July 2017 a Wayback Machine.; BBC News; 14 June 2002.
- ↑ 2,0 2,1 Kershaw, Ian. «Beware the Moral High Ground». H-Soz-u-Kult, February 2004. Arxivat de l'original el 29 May 2004. [Consulta: 5 maig 2009].
- ↑ 3,0 3,1 Snowman, Daniel "Ian Kershaw" pp. 18–20 from History Today Volume 51, Issue 7, July 2001 p. 18
- ↑ Russell, Gail «How the Hitler myth took hold in Germany. Manipulating masses». [Consulta: 10 novembre 2013].
- ↑ Lindenfeld, David F. «The Prevalence of Irrational Thinking in the Third Reich: Notes Toward the Reconstruction of Modern Value Rationality». Central European History, vol. 30, 3, 1997, pàg. 365–385. DOI: 10.1017/s0008938900014485.
- ↑ Marrus, Michael. The Holocaust in History, Toronto: KeyPorter, 2000, pàg. 89. ISBN 0874514258
- ↑ Marrus, Michael. The Holocaust in History, Toronto: KeyPorter, 2000, pàg. 90. ISBN 0874514258
- ↑ Marrus, Michael The Holocaust in History, Toronto: KeyPorter, 2000 pàgs. 89–90. ISBN 0874514258
- ↑ 9,0 9,1 Marrus, Michael L'Holocaust a History, Toronto: KeyPorter, 2000, pàgs. 90–91. ISBN 0874514258
- ↑ 10,0 10,1 10,2 10,3 Marrus, Michael. The Holocaust in History, Toronto: KeyPorter, 2000, pàg. 90.
- ↑ Evans, Richard In Hitler's Shadow, New York: Pantheon, 1989 p. 71
- ↑ Marrus, Michael The Holocaust in History, Toronto: KeyPorter, 2000, pàg. 91.
- ↑ Marrus, Michael. The Holocaust in History, Toronto: KeyPorter, 2000, pàg. 92.
- ↑ Marrus, Michael The Holocaust in History, Toronto: KeyPorter, 2000 p. 93.
- ↑ 15,0 15,1 Snowman, Daniel. "Ian Kershaw", pàgs. 18–20, de History Today Volum 51, número 7, juliol de 2001, pàg. 19
- ↑ 16,0 16,1 Snowman, Daniel "Ian Kershaw", pàg. 18–20, de "History Today" volum 51, número 7, juliol de 2001, pàgines 18–19
- ↑ 17,0 17,1 «/20170602103106/http://www.history.ac.uk/makinghistory/resources/interviews/Kershaw_Ian.html Interview with Ian Kershaw», 14-05-2008. Arxivat de l'[http ://www.history.ac.uk/makinghistory/resources/interviews/Kershaw_Ian.html original] el 2 de juny de 2017. [Consulta: 9 juny 2009].
- ↑ Kershaw, Ian, El Nazi Dictatorship: Problems & Perspectives of Interpretation, Oxford: Oxford University Press, 2000, pàg. 88–89
- ↑ Kerhsaw, Ian The Nazi Dictatorship Problems and Perspectives of Interpretation, Londres: Arnold Press, 2000, pàgs. 45–46.
- ↑ Kershaw, Ian "'Working Towards the Führer' Reflections on the Nature of the Hitler Dictatorship" pp. 231–252 de The Third Reich editat per Christian Leitz, Londres: Blackwill, 1999, pàg. 234
- ↑ 21,0 21,1 Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship Problems and Perspectives of Interpretation, Londres: Arnold Press, 2000 pp. 7–8
- ↑ Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship Problems and Perspectives of Interpretation, Londres: Arnold Press, 2000, pàg. 246–247
- ↑ Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship: Problems & Perspectives of Interpretation, Oxford: Oxford University Press, 2000 pp. 134–137
- ↑ Kershaw, Ian "The Nazi Dictatorship: Problems". & Perspectives of Interpretation, Oxford: Oxford University Press, 2000, pàg. 154–159
- ↑ Error: hi ha títol o url però calen tots dos paràmetres.Roman, Thomas. «». Eurozine. Arxivat de l'original el 22 de febrer de 2012.
- ↑ Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship: Problems & Perspectives of Interpretation, Oxford: Oxford University Press, 2000, pàg. 137–139
- ↑ Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship: Problems and Perspectives of Interpretation, Londres: Arnold Press, 2000, pàg. 198
- ↑ Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship: Problems and Perspectives of Interpretation, Londres: Arnold Press, 2000 pàgs. 198–199
- ↑ Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship: Problems and Perspectives of Interpretation, Londres: Arnold Press, 2000, pp. 206–207.
- ↑ Kershaw, Ian The Nazi Dictatorship: Problems and Perspectives of Interpretation, Londres: Arnold Press, 2000 p. 207.
- ↑ Kershaw, Ian The Dictadura nazi: problemes i perspectives d'interpretació, Londres: Arnold Press, 2000, pàg. 204.