Usuari:Urielogonzm/proves
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7c/Mahabodhi_temple._The_Mahabodhi_temple%2C_Bodh_Gaya%2C_India.jpg/335px-Mahabodhi_temple._The_Mahabodhi_temple%2C_Bodh_Gaya%2C_India.jpg)
Temple de Mahabodhi
[modifica]El Temple de Mahabodhi (Temple del Gran Despertar) és un temple budista Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO situat a Bodh Gaya a l'indret on suposadament Siddharta Gautama va arribar la il·luminació o Nirvana, a uns 96 kilòmetres (60 milles) de Patna a l'Índia.
El lloc conté un descendent de l'arbre Bodhi sota el qual Buda va arribar al Nirvana. Aquest ha estat un important destí de peregrinació per hindús i budistes durant més de dos mil anys, i alguns elements probablement daten del període de Ashoka (mort s.232 a.C.). Allò visible en el terreny, essencialment esta datat al s.VII d.C, així com diferents restauracions importants des de el s.XX. Però, l'estructura pot incorporar grans parts de treballs anteriors, possiblement del s.II o s.III. [1]
Molts dels elements escultòrics més antics s'han traslladat al museu que es troba al costat del temple, i alguns, com el mur de baranes de pedra tallada al voltant de l'estructura principal, han estat reemplaçat per rèpliques. La supervivència del temple principal és especialment impressionant, ja que estava feta principalment de maó recobert amb estuc, materials que són molt menys duradors que la pedra. Malgrat això, s'entén que molt poc de la decoració escultòric original ha sobreviscut. [1]
El conjunt del temple, construït amb totxos, inclou dos grans torres shikhara de costats rectes. La torre més gran té 55 metres d'alçada i està rodejada de quatre torretes menors del mateix estil. El temple està rodejat de dues balustrades de pedra als quatre cantons, el més antic dels quals datat del segle iii aC. L'altre, amb imatge de déus com Lakxmi o Súrya data de l'època de l'Imperi Gupta (300-600 dC).
Es tracta d'un dels edificis més antics d'aquest tipus a l'Índia i va tenir gran influència en el desenvolupament de l'arquitectura religiosa en aquesta regió. Aquesta és una característica estilística que ha continuat en els temples jainistes e hindús fins els nostres dies, i va influir en l'arquitectura budista en altres països, en formes com la pagoda. [1]
El Buda
[modifica]Els relats tradicionals diuen que al voltant del 589 a.C, Siddharta Gautama, un jove príncep que va veure el patiment del món i va voler acabar amb ell, va arribar a les ribes boscoses del riu Phalgu, prop de la ciutat de Gaya (índia). Allà es va seure a meditar sota un arbre de peepul (ficus religiosa o sacred fig) que més tard es va conèixer com a arbre Bodhi. Segons les escriptures budistes, després de tres dies i tres nits, Siddharta va arribar al Nirvana i les respostes que estava buscant. En aquell lloc, el Temple Mahabodhi va ser construït per l'Emperador Ashoka, al voltant del 260 a.C. [2]
Després, Buda va passar les següents set setmanes en set punts diferents del veïnatge meditant i considerant la seva experiència. Diferents llocs específics en el Temple Mahabodhi actual es relacionen amb les tradicions que envolten aquestes set setmanes: [2]
- La primera setmana, va estar sota l'arbre Bodhi.
- Durant la segona setmana, Buda va romandre dempeus i va mirava ininterrompudament l'arbre Bodhi. Aquest lloc està marcat per l'Estupa Animeshlocha, és a dir, l'estupa o santuari que no parpelleja, al nord-est del conjunt del Temple Mahabodhi. Allà es troba una estàtua de Buda amb els seus ulls fixos a l'arbre Bodhi.
- A la tercera setmana, es diu que Buda va caminar d'anada i tornada entre l'ubicació de l'Estupa Animeshlocha i l'arbre Bodhi. Segons la llegenda, les flors de lotus va sorgir al llarg d'aquesta ruta; ara s'anomena Ratnachakrama o el passeig de les joies.
- Va passar la quarta setmana prop de Ratnagar Chaitya, al costat nord-est.
- Durant la cinquena setmana, Buda va respondre en detall a les consultes dels brahmans sota l'arbre Ajapala Nigodh, ara marcat per un pilar.
- Va passar la sisena setmana al costat de l'estany de Lotus.
- La setena setmana, va passar-la sota l'arbre Rajyatna. [2]
Arbre Mahabodhi
[modifica]L'arbre Bodhi a Bodhgaya està directament connectat amb la vida del Buda històric, Siddharta Gautanama, qui va assolir l'il·luminació o la percepció perfecta quan estava meditant sota ell. El temple va ser construït directament a l'est de l'arbre Bodhi, suposadament un descendent directe de l'arbre Bodhi original. [2]
Segons la mitologia budista, si no creix cap arbre Bodhi en el lloc, el terra al voltant de l'arbre està desproveït de totes les plantes a una distància d'una karīsa real. A través de la terra al voltant de l'arbre Bodhi, cap èsser, ni tan sols un elefant, pot viatjar. [3]
Segons els Jatakas, el melic de la terra es troba en aquest lloc, [4] i cap altre lloc pot suportar el pes de l'assoliment de Buda [5]. Altre tradició budista afirma que quan el món es destrueix al final d'un kalpa, el Bodhimanda és l'últim lloc en desaparèixer, i serà el primer en aparèixer quan el món torni a existir. La tradició també afirma que un lotus florirà allà, i si un Buda neix durant aquest nou kalpa, el lotus floreix d'acord amb el número de Budes que s'espera que sorgeixin [6] !!!!!!. Segons la llegenda, en el cas de Gautama Buddha, un arbre Bodhi va sorgir el dia que va nèixer. [7]
Llac Mucalinda
[modifica]Diuen que quatre setmanes després que Buda comencés a meditar sota l'arbre Bodhi, els cels van enfosquir durant set dies i va caure una pluja prodigiosa. Però, el poderós rei de les serps, Mucalinda, va aparèixer de sota la terra i va protegir amb la seva caputxa a qui era la font de tota protecció. Quan la gran tempesta va desaparèixer, el rei serp va assolir la seva forma humana, es va inclinar davant Buda i va retornar molt feliç al seu palau.
La temàtica de Buda meditant sota la protecció de Mucalinda es molt comú a la iconografia de Gautama Buddha a Laos i Tailàndia. Una versió moderna es troba present a Sala Keoku, un parc d'escultures a Nong Khai (Tailàndia).
Construcció del temple
[modifica]Establiment de Mauryan
[modifica]Aproximadament 250 a.C, uns 200 anys després que el Buda arribés a l'Il·luminació, l'emperador budista Asoka va visitar Bodh Baya per establir un monestir i un santuari en el lloc sagrat, que avui dia no es mantenen. [2]
No obstant, queda el tron Diamant, que ell va establir al peu de l'arbre Bodhi. Es creu que el tron dels diamants o Vajrassana, va ser construït per l'emperador Ashoka de l'Imperi Maurya entre 250-2333 a.C [8] en el lloc on Buda va arribar al Nirvana [1]. Avui dia es venera i és el centre de moltes festivitats en el Temple Mahabodhi.
Les representacions de l'estructura del temple primitiu destinat a protegir Bodhi es troben a Sanchi, a les toranas de l'Stupa I, que daten al voltant del 25 a. C, i a un relleu tallat a la barana de l'stupa a Bharmut, des de el període Shunga (185 a. C - 73 a. C). [9]
Estructures Shunga
[modifica]Columnes amb bases en forma de test
[modifica]Les estructures addicionals van ser portades pels Shunga. En particular, es van trobar columnes amb bases en forma de testos al voltant del tron Diamant. Es creu que aquestes columnes daten del s.I a. C, fins al final del període Shunga. Aquestes columnes, que es van trobar a través de l'investigació arqueològica a la Caminada del Buda al Temple Mahabodhi, coincideixen de manera molt precisa amb les columnes descrites en els relleus trobats als pilars de l'entrada. [8]
Baranes
[modifica]La barana que envolta el Temple Mahabodhi a Bodh Gaya és molt antiga. Són antics pals de pedra sorrenca datats a voltants del s.150 a. C, durant el període Shunga. Hi ha panells tallats i medallons amb moltes escenes similars a la de les baranes contemporànies de Shunga a Bharhut (150 a. C) i Sanchi (115 a. C), encara que els relleus a la Sanchi Stupa Nº 2 es consideren els més antics de tots. [2][10]
Aquest tipus de barana es va estendre durant tot el proper segle, fins a finals del període Gupta (s. VII), amb granit gruix decorat amb adorns foliats elaborats i petites figures, així com estupes. [3]. Moltes parts de la barana inicial s'han desmantellat i ara es troben a museus, com el Museu Indi a Kolkota, i s'han reemplaçat per còpies guix.
Temple piramidal actual
[modifica]L'estructura piramidal actual del Temple Mahabodhi és datada durant l'Imperi Gupta, als segles V-VI.[2] De totes formes, aquesta pot representar una restauració de treballs anteriors del s. II-III: una placa de Kumrahar datada del 150 a 200 CE, basada en inscripcions Kharoshthi i troballes de monedes Huvishka. Aquestes mostren el Temple Mahabodhi en la seva forma actual amb una piràmide truncada esglaonada i una petita stupa hemisfèrica a la part superior. [20]!! Això es confirma mitjançant excavacions arqueològiques a Bodh Gaya. [4]
Es creu que el temple en forma de piràmide truncada va derivar del disseny de les stupes esglaonades que van desenvolupar a Gandhara.[4] El Temple Mahabodhi va adaptar el disseny Gandhara: una successió d'esglaons amb nínxols que contenien imatges de Buda, alternant amb pilars grecoromans amb una stupa al damunt, com es veuen a les stupes de Jaulian. [2][5] L'estructura està coronada per la forma d'una stupa hemisfèrica coronada per rematades, formant un allargament lògic de les stupes esglaonades de Gandhara.[4]
Aquest disseny piramidal truncat també va marcar l'evolució de l'estupa anicònica dedicada al culte de les relíquies, al temple icònic amb múltiples imatges del Buda i Bodhisattvas.[4] Aquest disseny va ser molt influent en el desenvolupament del temples hindús posteriors. [23]!!!. La torre shikhara amb un amalaka a prop del cim es considera més característica dels temples hindús. [1]
El Temple va ser restaurats pels britànics i la Índia després de l'independència.
Estil arquitectònic i representacions iconogràfiques
[modifica]El temple Mahabodhi està construït de maons i és una de les estructures de maó més antigues que han sobreviscut a l'est de la Índia. Es considera un bon exemple de maó indi i va ser molt influent al desenvolupament de tradicions arquitectòniques posteriors.
Segons l'UNESCO: "El temple actual és una de les primeres i més imponents estructures construïdes enterament en maó al període Gupta" (300-600 CE).[2]
La torre central del s'eleva 55 metres i està envoltada per quatre torres més petites, construïdes en el mateix estil. Aquestes quatres són baranes de pedra de 2m d'alçada de dos tipus diferents en quant estil i materials. Els més antics, fet de gres, són del 150 a. C., i els altres, construïts a partir de granit gruix sense polir, es creu que són de període Gupta.
Les baranes més antigues tenen escenes com Lakshmi, la deesa hindú/budista de la riquesa, banyada per elefants; i Súrya, el déu hindú del sol, muntant un carro tirat per quatre cavalls. Les baranes més actuals tenen figures d'estupes (santuaris reliquiaris) i garudas (àguiles). Les imatges de flors de lotus també apareixen de manera comú.
Les imatges del lloc inclouen: Avalokitesvara (Padmapani, Khasarpana), Vajrapani, Tara, Marichi, Yamantaka, Jambhala i Vajravārāhī. Les imatges de Vishnu, Shiva, Súrya i altres divinitats vèdiques també estan associades amb el lloc. [6]
Restauració
[modifica]Durant el segle XI i XIX, els governants birmans van emprar la restauració del conjunt del temple i la paret circumdant. [7]. Al 1880, el govern colonial britànic de la Índia va començar a restaurar el Temple Mahabodhi sota la direcció de Sir Alenxander Cunningham i Joseph David Beglar. Al 1885, sir Edwin Arnold va visitar el lloc i sota la guia de Ven (Weligama Sri Sumangala) va publicar diferents articles cridant l'atenció dels budistes sobre les deplorables condicions de Buddhagaya.[11][12]
Rèpliques del Temple Mahabodhi
[modifica]El Temple Mahabodhi és una de les estructures budistes més reproduïdes, tant en temples com en rèpliques en miniatura:[13]
- Temple Zhenjue, Beijing (Xina).
- Temple Mahabodhi, Bagan, (Birmània).
- Wat Chet Yot, Chiang Mai, (Tailàndia).
- Pagoda Thatta Thattaha Maha Bawdi, Myanmar (Birmània)
- Rèplica de Bodh Gaya Chedi (Chedi Phutthakhaya Chamlong) a Wat Yannasangwararam, província de Chonburi, (Tailàndia).
Notes
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 Harle, 201; Michell, 228–229
- ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 2,6 2,7 2,8 "Complejo del Templo Mahabodhi en Bodh Gaya" . UNESCO Archivado desde el original el 29 de noviembre de 2014 .
- ↑ 3,0 3,1 "Tipitaka, Khuddaka Nikaya, Kaligga Bodhi Jataka, Jataka N: o 479" . Archivo de texto sagrado de Internet. Archivado desde el original el 9 de mayo de 2015 .
- ↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 4,4 J.iv.233 (puthuvinābhi)
- ↑ 5,0 5,1 J.iv.229
- ↑ 6,0 6,1 DA.ii.412
- ↑ 7,0 7,1 DA.ii.425; BuA.248
- ↑ 8,0 8,1 Buddhist Architecture, Huu Phuoc Le p. 240
- ↑ "Sowing the Seeds of the Lotus: A Journey to the Great Pilgrimage Sites of Buddhism, Part I" by John C. Huntington. Orientations, November 1985 p. 61
- ↑ "The railing of Sanchi Stupa No.2, which represents the oldest extensive stupa decoration in existence, (and) dates from about the second century B.C.E" Constituting Communities: Theravada Buddhism and the Religious Cultures of South and Southeast Asia, John Clifford Holt, Jacob N. Kinnard , Jonathan S. Walters, SUNY Press, 2012 p.197
- ↑ India Revisited by Sri Edwin Arnold Archived at the Wayback Machine
- ↑ Dipak K. Barua, "Buddha Gaya Temple: its history"
- ↑ The Mahabodhi temple: pilgrim souvenirs of Buddhist, J. Guy, Burlington Magazine, 1991, 133, 3560357